Nargur
-
- Admin
- Inlägg: 9056
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
Bergdahl skrev:Min syn på jorerna verkar skilja sig något från din. Som jag ser det så var Jorpur ett betydande område för kruns västliga expansion och man grundade här de flesta av sina kolonier, med en stor invandring av krunier till området som följd. De tidigare invånarna (inga namn på folkslagen/slaget) i regionen påverkades kraftigt av den storartade krunska kulturen och assimilerades under 1300- och 1200-talen. Jorpur betraktades nu som en integrerad del av Krun.
Efter Järnkriget skänker krunierna ett glesbefolkat och föga utvecklat område i nordvästra Krun till hynerna som tack för hjälpen. Under flera hundra år levde de bägge folkslagen fredligt sida vid sida och hynerna tar del av den krunska kulturen, bl.a. påverkas man av det krunska språket.
Ett krig uppstår mellan krunierna och hynerna år 1080 fO. Efter femton års strider vann hynsolgerna och deras allierade kriget år 1065 fO. Enligt hynernas tro fick Grivela, där det avgörande slaget skett en speciell kraft och de beslöt sig för att uppföra sitt nya rikes huvudstad där, det nya riket omnämns som kejsardömet Jorpagna efter området Jorpur. Krun och alla dess kolonier införlivas i Jorpagna.
Och nu kommer det som skiljer oss åt (äntligen) invånarna i detta nya rike kallas jorer, vilket inkluderar folkslag som krunier, hyner. Gemensamt för jorerna är att de i någon form talar kruniernas språk som nu blir joriska, det officiella språket i Jorpagna. Jag har nämligen svårt för att tänka mig, även om det kanske inte är omöjligt, att man vid grundandet av Jorpagna helt plötsligt skulle börja tala ett helt nytt språk. Om de inte skulle fortsätta att använda "krunskan" som måste ha varit det mest utbredda språket i området, och det språk som även de hynska krigsherrarna borde ha kunnat tala, borde de i sådanna fall tvingat på befolkningen att tala prangi, hynernas gamla språk, inte tagit ett helt annat folkslags språk.
Kontentan av det hela, det fanns inget joriskt folkslag utan jorer blev de folkslag som var invånare av Jorpagna och talade det officiella språket jori, som var ett annat namn på det krunska språket.
Denna diskussion borde rimligtvis fortsätta i tråden för Krun… och det är den ju redann gjort.
Vill ändå kommentera det som rör de narguriska hynerna här.
Hynerna var ett östnargurisk folk som fick landet Hynsolge att bosätta sig i efter Järnkriget 1534 fO. Här levde de länge i fred med krunierna men 1080 fO utbryter ett krig som hynerna går segrande ur femton år senare. Hynsolge förblir ett eget land som gradvis blir integrerat i kejsardömet Jorpagna och då utvecklar ett östjorisk språk influerad av prangi.
De hynska krigare som blir en del av adeln (patricierna) i Jorpagna, assimileras snabbt, och övergår från sitt östnarguriska til det språk som blir kejserlig jori (jämför nordborna i Normandie).
Joriskan ursprung enligt mig var ett förslag men ditt verkar bättre och diskussionerna kring detta blir bättre i Krun tråden.
Bra så?
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
-
- Admin
- Inlägg: 9056
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
Mastika Agga
Gillar ideerna kring denna något lurviga trähandelsstad som dyker fram här.
Förutom timmer (inget är bättre an nargurisk mastvirke) som flottas hit på våren når isarna gått och älvarna är stora av smältvatten, så handlas det självklart med päls, hudar, bärnsten, honung mm.
Handelskonvoierna är kanske flest under sommarhalvåret når vinterstormarna avtagit, även om havet är isfritt året om.
Tänker lite guldgrävar-präglad stämmning i staden (och varför inte ochså en guldrush?).
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
Förutom timmer (inget är bättre an nargurisk mastvirke) som flottas hit på våren når isarna gått och älvarna är stora av smältvatten, så handlas det självklart med päls, hudar, bärnsten, honung mm.
Handelskonvoierna är kanske flest under sommarhalvåret når vinterstormarna avtagit, även om havet är isfritt året om.
Tänker lite guldgrävar-präglad stämmning i staden (och varför inte ochså en guldrush?).
Gjutet! De bästa båtarna görs av narguriskt ädelträ. Popplarna nere i aidne göra sig ej besvär. Päls, hudar,bärnsten, örter. mkt bra. Guld låter härligt, och ädelstenar! Alaska/nybyggarland.
I älvarna som kommer ner från Cer-bergen kan man säkert hitta mkt. Om man kommer förbi de vilda folken förståss...
Det kanske finns guldrushstäder inne i skogarna, som övergivits då fynden sinat eller av mer våldsam orsak...
Kan man tänka sig magiska timmertransporter över slätten??Flygande??
I älvarna som kommer ner från Cer-bergen kan man säkert hitta mkt. Om man kommer förbi de vilda folken förståss...
Det kanske finns guldrushstäder inne i skogarna, som övergivits då fynden sinat eller av mer våldsam orsak...
Kan man tänka sig magiska timmertransporter över slätten??Flygande??
-
- Admin
- Inlägg: 9056
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
Om de narguriska folken
Denna text är inte klar utan kommer att utökas och redigeras, men jag lägger den ut för er att tycka till om...
Om de narguriska folken
De narguriska folken är sprungna ur en kultur men två folk. Det som binder dessa utseendemässigt olika folk samman är förfäderna och gudinnan A Nahri guhr. Förfäderna har alltid varit viktiga för nargurerna och deras volver/vinder (shamaner) har ständig kontakt med klanernas döda. De två narguriska folken, eller folkslagen, kan inte blanda blod och lever därför i olika stammar, men förfädernas binder dem samman på det andliga planet. Att stammarnas förfäder i folkens ungdom svor samma ed inför Nahri guhr har också gjort folken till ett; Nargurer. Förfäderna delar med sig av sin visdom, kunskap och värderingar till sina efterkommare genom volverna, och gör att deras erfarenheter genom årtusenden kan vara folken till godo. Reinkarnation är ofta förekommande. En följd av detta ständiga rådfrågande av gamla värderingar har dock gjort nargurerna konservativa och skeptiska till nya företeelser samt bidragit till deras låga teknologiska nivå. Nargurerna lever i stort sätt på samma sätt nu som för tretusen år sedan.
De folk av nargurisk härstamning som i dagens Ereb ändå har ut utvecklats och tagit till sig kunskap och erfarenhet från andra raser och kulturer, är de folk där förfäderna har fallit mera i bakgrunden till fördel för andra trosuppfattningar. Aesirtron i västra Ereb, i Ransard och Jorduashur, samt Parbagerna i Hynsolge har gjort nargurena här mycket mer olika än dem i centrala Nargur, Barbia och Cereval. Ett exempel på förfädernas betydelse för styrka och samhörighet är den återupptäckta andedyrkan som uppstått i det krigshärjade Hynsolge.
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
Om de narguriska folken
De narguriska folken är sprungna ur en kultur men två folk. Det som binder dessa utseendemässigt olika folk samman är förfäderna och gudinnan A Nahri guhr. Förfäderna har alltid varit viktiga för nargurerna och deras volver/vinder (shamaner) har ständig kontakt med klanernas döda. De två narguriska folken, eller folkslagen, kan inte blanda blod och lever därför i olika stammar, men förfädernas binder dem samman på det andliga planet. Att stammarnas förfäder i folkens ungdom svor samma ed inför Nahri guhr har också gjort folken till ett; Nargurer. Förfäderna delar med sig av sin visdom, kunskap och värderingar till sina efterkommare genom volverna, och gör att deras erfarenheter genom årtusenden kan vara folken till godo. Reinkarnation är ofta förekommande. En följd av detta ständiga rådfrågande av gamla värderingar har dock gjort nargurerna konservativa och skeptiska till nya företeelser samt bidragit till deras låga teknologiska nivå. Nargurerna lever i stort sätt på samma sätt nu som för tretusen år sedan.
De folk av nargurisk härstamning som i dagens Ereb ändå har ut utvecklats och tagit till sig kunskap och erfarenhet från andra raser och kulturer, är de folk där förfäderna har fallit mera i bakgrunden till fördel för andra trosuppfattningar. Aesirtron i västra Ereb, i Ransard och Jorduashur, samt Parbagerna i Hynsolge har gjort nargurena här mycket mer olika än dem i centrala Nargur, Barbia och Cereval. Ett exempel på förfädernas betydelse för styrka och samhörighet är den återupptäckta andedyrkan som uppstått i det krigshärjade Hynsolge.
-
- Admin
- Inlägg: 9056
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
944 fO
Många nargurer allierar sig med barbarer från Mirellien och tränger överraskande in i Jorpagna på båda sidor om Mörkrets Berg. Jorpagnas gränsförsvar faller som korthus och alliansen slår sig plundrande fram mot Grivela. Jorerna lyckas dock besegra barbarerna vid sjön Trasimo och efter två dygns hårda strider knäcks barbarerna för att fly tillbaksa till Mirellien och Nargur.
935 fO
Efter att ha underkuvat Mirellien stannar den Jorpagniska expantionen upp. En grans dras mot Nargur och söder om denna blev jori det dominerande språket medan barbarernas tungomål talades norröver.
912-681 fO
Krigstiden
Krig råder längs hela Nargurs sydgräns. Barbarerna plundrar och jorerna slår tillbaks. Det förekommer dock perioder av tiotals år då fred rår mellan folken, och barbarer tar tjänst i Imperiet, spelas ut mot andra barbarfolk, och finner god vinning av att samarbeta med jorerna. Till slut trappas kriget ner på grund av utmattning, främst hos barbarerna. Stammen som befolkade skogarna direkt söder om Nida-passet och de i Nargurs sydvästra delar har drabbats hårdast, men även andra stammar är utmattade. Tillslut tar några hövdingar beslutet att sluta fred och handla med jorerna. Andra stammar har lite förståelse för detta, och det dröjer ännu en tid innan de lägger ner vapnen.
912 fO
Kejsar Thamsul (Thamsolion I) av Jorpagna sammankallar hövdingarna över Nargurs folk till rådsmöte i Grafferburg, ett fort invid Nidapasset. Sedan hövdingarnas talesman kallat honom en söderns hund och kärring lät han sin närmaste man, fältherren Varion, fängsla och avrätta dem alla.
906 fO
Tamsilion I:s närmaste man fältherren Varion, ledde sju legioner i en invasion av Nargus skogar genom Nidapasset. Syftet var att kväsa skogsfolken en gång för alla. Expeditionen slutade med en katastrof då legionerna nedgjordes i skogarna. Endast ett par hundra män återvände senare till Nidapasset. Det sägs att Tamsilion grät när han mottog budet om nederlaget. Krigstillstånd rådde sedan ända fram till kejsar Domions tid. Detta skall inte tolkas som att strider ständigt förkom, fredstider förekom och barbarstammarna lyckades ibland spelas ut mot varandra. Många barbarer såg goda möjligheter för sig själva och tog värvning i de kejserliga styrkorna.
900 fO
Från det centrala Nargur utvandrar en stor grupp stammar och går mot väster över slätterna. Ett nytt sätt att se på andarna har utvecklas, orsakat till stor del av Keisardömmet Jorpagnas expantion. Grunden till Aesirkulten uppstår och förfäderna trängs något tillbaka till fördel för vissa upphöjda andar.
863 fO
I söder bryter inbördeskrig ut i Kejsardömet Jorpagna. Nargurerna ser sin chans och flödar in i imperiet och en lång plundringstid inleds.
715 fO
Nargurs barbarer enas under Tharaghos, en fältherre med stora talanger, han talar om krig med Jorpagna för att slutligen återupprätta barbarernas makt och ära. Barbarernas hot får den jorpagniske kejsaren att tillbringa allt mindre tid i Grivela och allt mer tid hos legionerna i Mirel för att styra upp fronten mot barbarerna.
681 fO
Till slut trappas kriget ner på grund av utmattning, främst hos barbarerna. Stammen som befolkade skogarna direkt söder om Nida-passet och de i Nargurs sydvästra delar har drabbats hårdast, men även andra stammar är utmattade. Tillslut tar några hövdingar beslutet att sluta fred och handla med jorerna. Andra stammar har lite förståelse för detta, och det dröjer ännu en tid innan de lägger ner vapnen.
681-599 fO
Gamla bytiden
Jorpagniska handelsmän anländer till skogarna i söder och börjar influera vissa nargurers kultur. Många blir bofasta efter att ha lärt sig bättre jordbruksmetoder. Små byar växer upp och den här tiden av kommer av nargurerna kallas bytiden. Numera betraktas denna som en svaghetstid.
676 fO
Ett möte hålls mellan barbiska krigsledare och narguriska hövdingar, där barbierna anklagade nargurerna för deras handel med Jorpagna, fienden. Nargurerna svarar att de med hjälp av handeln kan resa sig ur krigsstoftet och att barbierna kan göra likaså. Barbierna vägrar av stolthet och folken går skilda vägar. De betraktar varandra varken som vänner eller fiender, men Barbia isolerades från omvärlden. Den gamla alliansen är bruten.
599-598 fO
Den tredje konfluxen
Köttbitarna strömmar genom fjällpassen i söder och centrala Nargur härjas hårt. Minst en tredjedel av stammarna utrotas.
598- fO
Mörkertiden
Svartfolk kommer ner från bergen och brer ut sig. Stammarna decimeras ytterligare. De små handelsbyarna i södra Nargur försvinner och de överlevande svär att aldrig mera leva et bofast liv. Stammarna faller tillbaka till stenåldersteknik. Alla nargurer lever åter på urgammalt sätt..
Många nargurer allierar sig med barbarer från Mirellien och tränger överraskande in i Jorpagna på båda sidor om Mörkrets Berg. Jorpagnas gränsförsvar faller som korthus och alliansen slår sig plundrande fram mot Grivela. Jorerna lyckas dock besegra barbarerna vid sjön Trasimo och efter två dygns hårda strider knäcks barbarerna för att fly tillbaksa till Mirellien och Nargur.
935 fO
Efter att ha underkuvat Mirellien stannar den Jorpagniska expantionen upp. En grans dras mot Nargur och söder om denna blev jori det dominerande språket medan barbarernas tungomål talades norröver.
912-681 fO
Krigstiden
Krig råder längs hela Nargurs sydgräns. Barbarerna plundrar och jorerna slår tillbaks. Det förekommer dock perioder av tiotals år då fred rår mellan folken, och barbarer tar tjänst i Imperiet, spelas ut mot andra barbarfolk, och finner god vinning av att samarbeta med jorerna. Till slut trappas kriget ner på grund av utmattning, främst hos barbarerna. Stammen som befolkade skogarna direkt söder om Nida-passet och de i Nargurs sydvästra delar har drabbats hårdast, men även andra stammar är utmattade. Tillslut tar några hövdingar beslutet att sluta fred och handla med jorerna. Andra stammar har lite förståelse för detta, och det dröjer ännu en tid innan de lägger ner vapnen.
912 fO
Kejsar Thamsul (Thamsolion I) av Jorpagna sammankallar hövdingarna över Nargurs folk till rådsmöte i Grafferburg, ett fort invid Nidapasset. Sedan hövdingarnas talesman kallat honom en söderns hund och kärring lät han sin närmaste man, fältherren Varion, fängsla och avrätta dem alla.
906 fO
Tamsilion I:s närmaste man fältherren Varion, ledde sju legioner i en invasion av Nargus skogar genom Nidapasset. Syftet var att kväsa skogsfolken en gång för alla. Expeditionen slutade med en katastrof då legionerna nedgjordes i skogarna. Endast ett par hundra män återvände senare till Nidapasset. Det sägs att Tamsilion grät när han mottog budet om nederlaget. Krigstillstånd rådde sedan ända fram till kejsar Domions tid. Detta skall inte tolkas som att strider ständigt förkom, fredstider förekom och barbarstammarna lyckades ibland spelas ut mot varandra. Många barbarer såg goda möjligheter för sig själva och tog värvning i de kejserliga styrkorna.
900 fO
Från det centrala Nargur utvandrar en stor grupp stammar och går mot väster över slätterna. Ett nytt sätt att se på andarna har utvecklas, orsakat till stor del av Keisardömmet Jorpagnas expantion. Grunden till Aesirkulten uppstår och förfäderna trängs något tillbaka till fördel för vissa upphöjda andar.
863 fO
I söder bryter inbördeskrig ut i Kejsardömet Jorpagna. Nargurerna ser sin chans och flödar in i imperiet och en lång plundringstid inleds.
715 fO
Nargurs barbarer enas under Tharaghos, en fältherre med stora talanger, han talar om krig med Jorpagna för att slutligen återupprätta barbarernas makt och ära. Barbarernas hot får den jorpagniske kejsaren att tillbringa allt mindre tid i Grivela och allt mer tid hos legionerna i Mirel för att styra upp fronten mot barbarerna.
681 fO
Till slut trappas kriget ner på grund av utmattning, främst hos barbarerna. Stammen som befolkade skogarna direkt söder om Nida-passet och de i Nargurs sydvästra delar har drabbats hårdast, men även andra stammar är utmattade. Tillslut tar några hövdingar beslutet att sluta fred och handla med jorerna. Andra stammar har lite förståelse för detta, och det dröjer ännu en tid innan de lägger ner vapnen.
681-599 fO
Gamla bytiden
Jorpagniska handelsmän anländer till skogarna i söder och börjar influera vissa nargurers kultur. Många blir bofasta efter att ha lärt sig bättre jordbruksmetoder. Små byar växer upp och den här tiden av kommer av nargurerna kallas bytiden. Numera betraktas denna som en svaghetstid.
676 fO
Ett möte hålls mellan barbiska krigsledare och narguriska hövdingar, där barbierna anklagade nargurerna för deras handel med Jorpagna, fienden. Nargurerna svarar att de med hjälp av handeln kan resa sig ur krigsstoftet och att barbierna kan göra likaså. Barbierna vägrar av stolthet och folken går skilda vägar. De betraktar varandra varken som vänner eller fiender, men Barbia isolerades från omvärlden. Den gamla alliansen är bruten.
599-598 fO
Den tredje konfluxen
Köttbitarna strömmar genom fjällpassen i söder och centrala Nargur härjas hårt. Minst en tredjedel av stammarna utrotas.
598- fO
Mörkertiden
Svartfolk kommer ner från bergen och brer ut sig. Stammarna decimeras ytterligare. De små handelsbyarna i södra Nargur försvinner och de överlevande svär att aldrig mera leva et bofast liv. Stammarna faller tillbaka till stenåldersteknik. Alla nargurer lever åter på urgammalt sätt..
-
- Admin
- Inlägg: 9056
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
Email: info@erebaltor.se
![Wink ;)](./images/smilies/icon_wink.gif)
En stund senare...: Aah.. du har den på PAPPER...!
1. Fotografera den med en digitalkamera och skicka till mig
2. Rita av den i Paint/Photoshop. Supersnabb skiss är allt som behövs.
3. Be någon scanna den till dig
![Wink ;)](./images/smilies/icon_wink.gif)
En stund senare...: Aah.. du har den på PAPPER...!
1. Fotografera den med en digitalkamera och skicka till mig
2. Rita av den i Paint/Photoshop. Supersnabb skiss är allt som behövs.
3. Be någon scanna den till dig
Senast redigerad av Spelknepe den 2007-03-24 19:50, redigerad totalt 1 gånger.
-
- Admin
- Inlägg: 9056
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
-
- Admin
- Inlägg: 9056
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
Trädet och Tjärnen
Trädet och Tjärnen
Varje nargurisk klan har två centrala punkter; Trädet och Tjärnen. Dessa två företeelse återfinns hos alla nargurer i Nargurs skogar och även i många utvandrande narguriska stammars kulturer, om än ofta i förändrad form.
Trädet
Trädet är det träd som växer i varje klans fasta vinterbosättning och är dets hjärta. Här tar alla klanens förfäder sin boning efter döden och här kan klanens volve kommunicera med andarna för vägledning och goda råd. Klanen bringar offer till sina förfäder i Trädet vid sina högtider och under dets grenar firas bröllop, födsel och död, barnen klättrar i dets grenar och här sitter gamlingarna och snackar. Klanens all samlade visdom finns koncentrerad hos andarna i Trädet. Vid grundandet av en ny klan planteras ett träd på graven till dens första ledare och det nya trädet, som ofta är en lind eller en rönn (fast alla trädslag förekommer), växer i takt med att klanen växer och dens döda tar boning i Trädet. Skulle ett Träd förstöras med eld eller våld splittras klanen och dets andar förlorar sin boning för att driva med vinden. Skulle en klan förintas kan dens Träd ibland leva vidare och sådana ofta mossiga uråldriga jättar, fyllda av en hel klans samlade andar, vördas på avstånd av andra klaner.
Tjärnen
En tjärn är heligt för alla nargurer då det sägs att gudinnan A Nahri Ghur uppstod från en tjärn. Sedan dess anses alla tjärn ha Gudinnan i sig och här kan hon tillbedjas och även nås. Varje klan har sin fasta Tjärn inom sitt område där just den klanens ceremonier utförs, men alla nargurer kan nå Gudinnan i alla tjärn oavsett belägenhet. Viktiga avtal mellan klanerna ingås på små flottar ute i Tjärnen och även stora offer förrättas på detta vis. När hela stammar samlas gör de det vid en större tjärn. Att ta ett bad i en Tjärn där Gudinnan finns är inget man gör opåverkad, men det anses lyckobringande i månsken och även under den högtid som firas vid årets sjätte fullmåne då hela klanen samlas till rituellt bad.
Varje nargurisk klan har två centrala punkter; Trädet och Tjärnen. Dessa två företeelse återfinns hos alla nargurer i Nargurs skogar och även i många utvandrande narguriska stammars kulturer, om än ofta i förändrad form.
Trädet
Trädet är det träd som växer i varje klans fasta vinterbosättning och är dets hjärta. Här tar alla klanens förfäder sin boning efter döden och här kan klanens volve kommunicera med andarna för vägledning och goda råd. Klanen bringar offer till sina förfäder i Trädet vid sina högtider och under dets grenar firas bröllop, födsel och död, barnen klättrar i dets grenar och här sitter gamlingarna och snackar. Klanens all samlade visdom finns koncentrerad hos andarna i Trädet. Vid grundandet av en ny klan planteras ett träd på graven till dens första ledare och det nya trädet, som ofta är en lind eller en rönn (fast alla trädslag förekommer), växer i takt med att klanen växer och dens döda tar boning i Trädet. Skulle ett Träd förstöras med eld eller våld splittras klanen och dets andar förlorar sin boning för att driva med vinden. Skulle en klan förintas kan dens Träd ibland leva vidare och sådana ofta mossiga uråldriga jättar, fyllda av en hel klans samlade andar, vördas på avstånd av andra klaner.
Tjärnen
En tjärn är heligt för alla nargurer då det sägs att gudinnan A Nahri Ghur uppstod från en tjärn. Sedan dess anses alla tjärn ha Gudinnan i sig och här kan hon tillbedjas och även nås. Varje klan har sin fasta Tjärn inom sitt område där just den klanens ceremonier utförs, men alla nargurer kan nå Gudinnan i alla tjärn oavsett belägenhet. Viktiga avtal mellan klanerna ingås på små flottar ute i Tjärnen och även stora offer förrättas på detta vis. När hela stammar samlas gör de det vid en större tjärn. Att ta ett bad i en Tjärn där Gudinnan finns är inget man gör opåverkad, men det anses lyckobringande i månsken och även under den högtid som firas vid årets sjätte fullmåne då hela klanen samlas till rituellt bad.