Hajmän
- skaraborgarn
- Nidländsk Domare
- Inlägg: 2262
- Blev medlem: 2019-05-25 10:34
- Ort: Skaraborg
Hajmän
Hajmän verkar ju vara lite farliga. De har ju vihajar till sin hjälp. Men de gör inte så mycket väsen av sig.
Så vad har de för språk?
Kan de lära sig magi och vad de någon religion?
Så vad har de för språk?
Kan de lära sig magi och vad de någon religion?
- skaraborgarn
- Nidländsk Domare
- Inlägg: 2262
- Blev medlem: 2019-05-25 10:34
- Ort: Skaraborg
Re: Hajmän
Hajmän, en kort berättelse
Hir Havsnekromantikern kom i kontakt med hajmän som levde vid några öar. Dessa låg i konflikt med havsalver och nekromantikern och hajmännen fann att de hade gemensamma antagonister. Under sin tid hos hajmännen skrev Hir ner lite om deras liv och seder. Dessa anteckningar hamnade dock hos havsalverna som gav dem till några gråalver som gjorde några avskrifter. Här är en av dessa.
Företal
Jag, Hir havsnekromantikern är ingen expert på det folk som gemenligen kallas hajmän. Detta är en lekmans anteckningar och jag tror mig veta att andra hajmän lever annorlunda än de som lever på öarna. Jag har bara varit hos dem en kort tid, cirka tre veckor.
Hajmännen
Ungefär 350-360 hajmän finns på öarna som här beskrivs.
Hajmännen ser ut som människor och skulle tas för att tillhöra denna art om de inte hade gälar på halsen och tänder som påminner om de som finns hos hajar. Vidare kan de förvandla sig till hajar. Jag vet inte vilken form de föredrar fisken eller det landlevande djurets men här på öarna brukar de flesta vara i havet 2/3 av sin tid. Det ska sägas att öarna är mycket isolerade och det produceras i princip ingenting här. Undantaget är primitiva vapen som görs av sten och diverse drivved. Då bränsle är sällsynt så slösar man inte bort det på matlagning. I hajform äter de fisk och i humanoidform äter de sjöfåglar och deras ägg. Får de tag i en hippokampos så blir det fest. Hajmän verkar inte ha behov av sötvatten.
Ingenting som rostar eller inte tål havsvatten finns på öarna. Har sett resterna av rostiga metallföremål men de används sällan. Det som inte kan förvaras i havet finns i bevarade ibland klippor och sten och dessa blir nästan primitiva kistor.
Hajmännen anlände för cirka 150 år sedan. Hajmän är fruktade och avskydda så de ansåg dessa öar vara en bra tillflyktsort. Ursprungligen kom hajmännen från fem byar eller små samhällen vid kusterna. De hajmän som levde här hade övervägande mörkt hår, brunt och svart samt mörka ögon. Någon enstaka hade någon röd nyans i håret. Men det ska finnas hajmän med blont hår och blå och gröna ögon, men här är dessa sällsynta. De flesta var ljushyllta, några något mörkare i skinnet men de som tillbringade mycket tid i form av hajar de var väldigt bleka i hyn.
Ärligt och krass talat så är min personliga uppfattning att utvecklingen här på öarna inte stannat av på grund av dess isolerade läge utan gått bakåt. Priset för att slippa fientliga människor är att leva primitivt. Ärligt talat så tro jag inte hajmän är så produktiva i vilket fall. Man har aldrig tillverkat något exklusivt för denna art och de som lever närmare människorna har antingen gjort bytes handel eller stulit och plundrat. De är rent allmänt något mindre begåvade än människor. Nu är öarnas invånare inte dummare att de inser att det kan vara en fördel med att ha kontakt med andra folkslag. De har ett mindre antal, jag gissar på mellan fem till tio individer som lever periodvis hos människor. Dessa kommer tillbaka något oregelbundet och de försöker alltid ha med sig nyttiga föremål fast en del krafs som smycken och annat kommer med. Alkohol är populärt då det är en mycket ovanlig vara.
Jag har också förstått att hajmännen som är kunskapare ingripit för att förhindra folk att resa mot deras kuster. För cirka 30 år sedan skulle tre fartyg göra en expedition för att utforska havet i detta område där öarna finns. De sattes i brand av en kunskapare. En annan gång stals sjökort som trodde kunnat innehålla information från ett bibliotek. De är ganska förtegna om sådant.
Det är få sjöfarare som kommer till hajmännens område. Ibland har alla hel enkelt gömt sig i havet och de få gånger någon gått iland har hajmännen dödat dessa. Någon enstaka gång har man lyckats sänka eller sabotera fartyg som kommit i närheten. Det händer att fångar tas. Man förhör dessa, men sedan dödas de och man äter upp dem.
Kläder används sällan, mest något höftskynke, kanske något mer hos kvinnorna. En del verkar alltid vara nakna och det är alla barn. Kvinnorna pyntar sig med halsband gjorda av snäckskal, stenar och koraller.
Det råder i princip jämställdhet mellan kvinnor och män men samhället ä primitivt då man inte producerar något av vikt. Hövdingen som kan vara såväl man som kvinna utses vid behov. Men denne kan hela tiden ifrågasättas och utmanas. Makten beror på hur framgångsrik man är. Man verkar leva i par förhållanden, troligen finns även hos dessa Ereb Altors barn svartsjuka och passion. Hajmän är ju av naturen våldsamma. Det fanns en del kvinno som jag tyckte såg bra ut när de hade munnarna stängda. Få människor eller alver för den delen kan tycka att gälar är attraktivt. Kanske är det en del av förklaringen varför de avskys och fruktas? Jag har en relation med en av deras kvinnor men jag tror inte vi kan få avkomma.
Språket som talas på öarna är värd att tas upp. När de fem byarnas folk anlände till öarna visade sig att dessa hade påverkats av sina mänskliga grannars tungomål. Ord från jori och det jag tror talas i Fenicien kunde jag utskilja men sedan var det stopp. De talar i grind och botten något gemensamt tungomål. Läsa och skriva kan en del men jag såg aldrig någon skrift. De jag talade med kunde mitt modersmål. Ibland talar de med sina fiender havalverna men ingen hajman skulle nedlåta sig att en försöka lära sig satenu.
Religion
Hajmännen ser havet som en gudom och de är havets barn. Havet hade en gång en son som i hajskepnad simmade i havet. En kraftig storm kom och sonen kastades upp på land och förvandlades till människa, eller rättare sagt till en människoliknande varelse. Denne träffade människor men dessa ogillade honom för at han hade gälar och vassa tänder. Sedan dess har människor och hajmän varit osams. Havets son fick dock barn eller avkomma med havsdjupen eller havsbottnens dotter (troligen även hon i skepnad och form av en haj) men efter sin vistelse på land har alla deras barn denna förmåga.
De visade mig en slags helgedom vid en liten grotta som man knappast kunde gå in i. Den var helgad till Havets son när han var i människoform. De hade offrat mat, men också ovanliga stenar och vrakgods till sin gud. Under vattnet har de också en helgad grotta men den är tillägnad havsgudinnan. Den kunde jag av praktiska skäl inte besöka.
Magi
Rent spontant tror jag inte dessa varelser skulle kunna lära sig magi. Jag frågade om någon av dem kunde magi eller viste om andra hajmän som kunde detta men jag fick bara som svar att inga hajmän på öarna kunde detta. Jag kan knappast tänka mig att dessa rovdjursvarelser skulle kunna lära sig animism eller harmonism. Kanske den inriktning inom elementarmagin som handlar om vatten och kanske luft, men eld? Röstmagi lär aldrig bli populärt om inte någon dvärg gräver en tunnel men kanske mentalism och nekromanti. Ingen här behandlade mig med den fega rädsla som allt för många dumbomar har men de var inte överdrivet nyfikna heller ska tilläggas.
Hajar
Till sin hjälp har de 15 stora vithajar. Förr om åren var det fler hajar men de har minskat av okänd anledning. Jag kan inte riktigt utröna vad de egentligen har för relation men hajmän kan kommunicera med de ”riktiga” hajarna. Dessa hajar anfaller aldrig en hajman även om denne blöder och är i skepnad av en människa.
Öarna
Öarna som inte finns med på någon karta består av två större öar, Västön och Östön. Dessa öar är omkring 1300 m långa och bredden är som mest 400 m. Mellan dessa öar finns två mindre öar. Lilla västön och Lilla östön. Dessa öar är 200 m långa och nästan 50 m breda. Avståndet mellan de två största öarna är 400 m. Öarna har enklare bebyggelse av sten och klippor samt mindre vakttorn på tre, fyra meter. De flesta hajmännen bor som ovan nämnts 2/3 av sin tid i havet men det finns byggnader gjorda i sten på ön. Öarna är klippiga men det finns buskar och växter lite här och var. På Östön finns det även sötvatten. En del fåglar bor på de större öarnas norra uddar. Fågel äter man ibland och äggen är nog den enda ”lyx” man kan unna sig här. Öarna är bara några meter över havet och kanske eroderar de bort i framtiden?
Kriget
Konflikten mellan de älvfolk och hajmän startade efter några år då de sistnämnda anlände till öarna som var obebyggda. Älvfolken skrämdes av vithajarna som började ta för sig av deras hippokampos och sedan var striden ett faktum. Det är inget intensivt krig. Perioder går då man endast bevakar varandra. Räder och mindre anfall sker. Hajmännen kan inte inta staden där dessa lever och havsalverna kan inte ta sig upp på fiendens öar. Alverna har bättre vapen och är mer disciplinerade. Hajmännen är farligare men har när de strider i humanoidform bara enkla vapen som stenyxor och spjut. Vapenvilor har gjorts vid flera tillfällen. Även om havsalverna lite föraktfullt kallar sina motståndare för ”havsorcher” så är inte kriget lika intensivt och väcker samma hetta som de krig som utkämpas mellan alver och svartfolk på land. Båda sidor tar fångar och dessa behandlas någorlunda väl. Utväxling av fångar sker och man undviker att döda eller skada de som inte klassas som stridande, barn exempelvis. Två gånger har man rentav samarbetat. Den första gången var det ett gemensamt bekämpande av en sjöorm och den andra gången var vid en stor undervattensjordbävning, men det var 70 år sedan sist.
Hir Havsnekromantikern kom i kontakt med hajmän som levde vid några öar. Dessa låg i konflikt med havsalver och nekromantikern och hajmännen fann att de hade gemensamma antagonister. Under sin tid hos hajmännen skrev Hir ner lite om deras liv och seder. Dessa anteckningar hamnade dock hos havsalverna som gav dem till några gråalver som gjorde några avskrifter. Här är en av dessa.
Företal
Jag, Hir havsnekromantikern är ingen expert på det folk som gemenligen kallas hajmän. Detta är en lekmans anteckningar och jag tror mig veta att andra hajmän lever annorlunda än de som lever på öarna. Jag har bara varit hos dem en kort tid, cirka tre veckor.
Hajmännen
Ungefär 350-360 hajmän finns på öarna som här beskrivs.
Hajmännen ser ut som människor och skulle tas för att tillhöra denna art om de inte hade gälar på halsen och tänder som påminner om de som finns hos hajar. Vidare kan de förvandla sig till hajar. Jag vet inte vilken form de föredrar fisken eller det landlevande djurets men här på öarna brukar de flesta vara i havet 2/3 av sin tid. Det ska sägas att öarna är mycket isolerade och det produceras i princip ingenting här. Undantaget är primitiva vapen som görs av sten och diverse drivved. Då bränsle är sällsynt så slösar man inte bort det på matlagning. I hajform äter de fisk och i humanoidform äter de sjöfåglar och deras ägg. Får de tag i en hippokampos så blir det fest. Hajmän verkar inte ha behov av sötvatten.
Ingenting som rostar eller inte tål havsvatten finns på öarna. Har sett resterna av rostiga metallföremål men de används sällan. Det som inte kan förvaras i havet finns i bevarade ibland klippor och sten och dessa blir nästan primitiva kistor.
Hajmännen anlände för cirka 150 år sedan. Hajmän är fruktade och avskydda så de ansåg dessa öar vara en bra tillflyktsort. Ursprungligen kom hajmännen från fem byar eller små samhällen vid kusterna. De hajmän som levde här hade övervägande mörkt hår, brunt och svart samt mörka ögon. Någon enstaka hade någon röd nyans i håret. Men det ska finnas hajmän med blont hår och blå och gröna ögon, men här är dessa sällsynta. De flesta var ljushyllta, några något mörkare i skinnet men de som tillbringade mycket tid i form av hajar de var väldigt bleka i hyn.
Ärligt och krass talat så är min personliga uppfattning att utvecklingen här på öarna inte stannat av på grund av dess isolerade läge utan gått bakåt. Priset för att slippa fientliga människor är att leva primitivt. Ärligt talat så tro jag inte hajmän är så produktiva i vilket fall. Man har aldrig tillverkat något exklusivt för denna art och de som lever närmare människorna har antingen gjort bytes handel eller stulit och plundrat. De är rent allmänt något mindre begåvade än människor. Nu är öarnas invånare inte dummare att de inser att det kan vara en fördel med att ha kontakt med andra folkslag. De har ett mindre antal, jag gissar på mellan fem till tio individer som lever periodvis hos människor. Dessa kommer tillbaka något oregelbundet och de försöker alltid ha med sig nyttiga föremål fast en del krafs som smycken och annat kommer med. Alkohol är populärt då det är en mycket ovanlig vara.
Jag har också förstått att hajmännen som är kunskapare ingripit för att förhindra folk att resa mot deras kuster. För cirka 30 år sedan skulle tre fartyg göra en expedition för att utforska havet i detta område där öarna finns. De sattes i brand av en kunskapare. En annan gång stals sjökort som trodde kunnat innehålla information från ett bibliotek. De är ganska förtegna om sådant.
Det är få sjöfarare som kommer till hajmännens område. Ibland har alla hel enkelt gömt sig i havet och de få gånger någon gått iland har hajmännen dödat dessa. Någon enstaka gång har man lyckats sänka eller sabotera fartyg som kommit i närheten. Det händer att fångar tas. Man förhör dessa, men sedan dödas de och man äter upp dem.
Kläder används sällan, mest något höftskynke, kanske något mer hos kvinnorna. En del verkar alltid vara nakna och det är alla barn. Kvinnorna pyntar sig med halsband gjorda av snäckskal, stenar och koraller.
Det råder i princip jämställdhet mellan kvinnor och män men samhället ä primitivt då man inte producerar något av vikt. Hövdingen som kan vara såväl man som kvinna utses vid behov. Men denne kan hela tiden ifrågasättas och utmanas. Makten beror på hur framgångsrik man är. Man verkar leva i par förhållanden, troligen finns även hos dessa Ereb Altors barn svartsjuka och passion. Hajmän är ju av naturen våldsamma. Det fanns en del kvinno som jag tyckte såg bra ut när de hade munnarna stängda. Få människor eller alver för den delen kan tycka att gälar är attraktivt. Kanske är det en del av förklaringen varför de avskys och fruktas? Jag har en relation med en av deras kvinnor men jag tror inte vi kan få avkomma.
Språket som talas på öarna är värd att tas upp. När de fem byarnas folk anlände till öarna visade sig att dessa hade påverkats av sina mänskliga grannars tungomål. Ord från jori och det jag tror talas i Fenicien kunde jag utskilja men sedan var det stopp. De talar i grind och botten något gemensamt tungomål. Läsa och skriva kan en del men jag såg aldrig någon skrift. De jag talade med kunde mitt modersmål. Ibland talar de med sina fiender havalverna men ingen hajman skulle nedlåta sig att en försöka lära sig satenu.
Religion
Hajmännen ser havet som en gudom och de är havets barn. Havet hade en gång en son som i hajskepnad simmade i havet. En kraftig storm kom och sonen kastades upp på land och förvandlades till människa, eller rättare sagt till en människoliknande varelse. Denne träffade människor men dessa ogillade honom för at han hade gälar och vassa tänder. Sedan dess har människor och hajmän varit osams. Havets son fick dock barn eller avkomma med havsdjupen eller havsbottnens dotter (troligen även hon i skepnad och form av en haj) men efter sin vistelse på land har alla deras barn denna förmåga.
De visade mig en slags helgedom vid en liten grotta som man knappast kunde gå in i. Den var helgad till Havets son när han var i människoform. De hade offrat mat, men också ovanliga stenar och vrakgods till sin gud. Under vattnet har de också en helgad grotta men den är tillägnad havsgudinnan. Den kunde jag av praktiska skäl inte besöka.
Magi
Rent spontant tror jag inte dessa varelser skulle kunna lära sig magi. Jag frågade om någon av dem kunde magi eller viste om andra hajmän som kunde detta men jag fick bara som svar att inga hajmän på öarna kunde detta. Jag kan knappast tänka mig att dessa rovdjursvarelser skulle kunna lära sig animism eller harmonism. Kanske den inriktning inom elementarmagin som handlar om vatten och kanske luft, men eld? Röstmagi lär aldrig bli populärt om inte någon dvärg gräver en tunnel men kanske mentalism och nekromanti. Ingen här behandlade mig med den fega rädsla som allt för många dumbomar har men de var inte överdrivet nyfikna heller ska tilläggas.
Hajar
Till sin hjälp har de 15 stora vithajar. Förr om åren var det fler hajar men de har minskat av okänd anledning. Jag kan inte riktigt utröna vad de egentligen har för relation men hajmän kan kommunicera med de ”riktiga” hajarna. Dessa hajar anfaller aldrig en hajman även om denne blöder och är i skepnad av en människa.
Öarna
Öarna som inte finns med på någon karta består av två större öar, Västön och Östön. Dessa öar är omkring 1300 m långa och bredden är som mest 400 m. Mellan dessa öar finns två mindre öar. Lilla västön och Lilla östön. Dessa öar är 200 m långa och nästan 50 m breda. Avståndet mellan de två största öarna är 400 m. Öarna har enklare bebyggelse av sten och klippor samt mindre vakttorn på tre, fyra meter. De flesta hajmännen bor som ovan nämnts 2/3 av sin tid i havet men det finns byggnader gjorda i sten på ön. Öarna är klippiga men det finns buskar och växter lite här och var. På Östön finns det även sötvatten. En del fåglar bor på de större öarnas norra uddar. Fågel äter man ibland och äggen är nog den enda ”lyx” man kan unna sig här. Öarna är bara några meter över havet och kanske eroderar de bort i framtiden?
Kriget
Konflikten mellan de älvfolk och hajmän startade efter några år då de sistnämnda anlände till öarna som var obebyggda. Älvfolken skrämdes av vithajarna som började ta för sig av deras hippokampos och sedan var striden ett faktum. Det är inget intensivt krig. Perioder går då man endast bevakar varandra. Räder och mindre anfall sker. Hajmännen kan inte inta staden där dessa lever och havsalverna kan inte ta sig upp på fiendens öar. Alverna har bättre vapen och är mer disciplinerade. Hajmännen är farligare men har när de strider i humanoidform bara enkla vapen som stenyxor och spjut. Vapenvilor har gjorts vid flera tillfällen. Även om havsalverna lite föraktfullt kallar sina motståndare för ”havsorcher” så är inte kriget lika intensivt och väcker samma hetta som de krig som utkämpas mellan alver och svartfolk på land. Båda sidor tar fångar och dessa behandlas någorlunda väl. Utväxling av fångar sker och man undviker att döda eller skada de som inte klassas som stridande, barn exempelvis. Två gånger har man rentav samarbetat. Den första gången var det ett gemensamt bekämpande av en sjöorm och den andra gången var vid en stor undervattensjordbävning, men det var 70 år sedan sist.
-
- Admin
- Inlägg: 9056
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
Re: Hajmän
Hajmännen har sällan varit diskuterat här på forumet och källmaterialet är också begränsat. Det som finns tror jag är beskrivningen i Monsterboken II, fiskebyn Bychow i Monturerna-modulen och ett av äventyren i Magilre-modulen. Sen några ord i Sinkadus 19 i artikeln om vatten. Här på forumet har de använts i Felicien där några av Huset Caraidons medlemmer är hajmän.
Hir Havsnekromantikerns berättelse kan mycket väl ligga nära sanningen om hajmännens samhällen ser ut och fungerar. Eller kanske hur ett, eller några, av deras samhällen ser ut? Hajmännen kan ju ha lite olika kulturer beroende på vart de lever och hur deras omgivningar ser ut, precis som andra folkslag.
En intressant fråga som jag ser före mig att även Altors lärde har ställt sig är om hajmännens förmåga att byta form är den samma som metamorpherna har, älvfolksvarelserna som även de kan växla mellan djur och humanoid? Kanske har en avskrift av Hirs berättelse dykt upp i Zorakins huvudstad Pendon där de lärde nu häftigt debatterar hajmän och huruvida de skall sortera i avsnitten om Älvfolk, Djurfolk eller möjligen någon annan kategori i Aspubrans bok "De humanoida varelserna"?
Sen undrar jag vart Hir hittade hajmännens öar? Ett förslag är någonstans utanför kusten av västra Morëlvidyn, på gränsen mot Sivoa och Sanritra. Här finns spridda samhällen av olika människokulturer, ankor och närhet till Melukha och älvfolk. Dessutom lite avsides och lämpad för hajmän som vill vara ifred. Subtropiskt klimat som Monsterboken säger att hajmän gillar borde också passa.
Hir Havsnekromantikerns berättelse kan mycket väl ligga nära sanningen om hajmännens samhällen ser ut och fungerar. Eller kanske hur ett, eller några, av deras samhällen ser ut? Hajmännen kan ju ha lite olika kulturer beroende på vart de lever och hur deras omgivningar ser ut, precis som andra folkslag.
En intressant fråga som jag ser före mig att även Altors lärde har ställt sig är om hajmännens förmåga att byta form är den samma som metamorpherna har, älvfolksvarelserna som även de kan växla mellan djur och humanoid? Kanske har en avskrift av Hirs berättelse dykt upp i Zorakins huvudstad Pendon där de lärde nu häftigt debatterar hajmän och huruvida de skall sortera i avsnitten om Älvfolk, Djurfolk eller möjligen någon annan kategori i Aspubrans bok "De humanoida varelserna"?
Sen undrar jag vart Hir hittade hajmännens öar? Ett förslag är någonstans utanför kusten av västra Morëlvidyn, på gränsen mot Sivoa och Sanritra. Här finns spridda samhällen av olika människokulturer, ankor och närhet till Melukha och älvfolk. Dessutom lite avsides och lämpad för hajmän som vill vara ifred. Subtropiskt klimat som Monsterboken säger att hajmän gillar borde också passa.
- skaraborgarn
- Nidländsk Domare
- Inlägg: 2262
- Blev medlem: 2019-05-25 10:34
- Ort: Skaraborg
Re: Hajmän
Den gode Hir tycks blivit ganska förändrad av sin magi och började rastlöst irra runt på haven med sin lilla flotta, ibland bara ett skepp med odöda. Troligen var det nog mst av en slump. Hir ogillar älvfolk, det gör nästan alla nekromantiker och hajmännen ogillar älvfolken som lever i havet.
De hade lite gemensamt.
Att dessa myckt små öar är i sydväst är nog rimligt. Då hajmännen inte är så glada i att folk vill veta var deras öar är så har nog Hir undvikt att exakt berätta var de är. Eller så bryr han sig inte.
Kanske är det dock så att hajmännen liksom minoutarerna är en "skapad" ras? Någon magiker tog i tidernas begynnelse och skapade dessa men resultatet kanske inte blev så lyckat?
De hade lite gemensamt.
Att dessa myckt små öar är i sydväst är nog rimligt. Då hajmännen inte är så glada i att folk vill veta var deras öar är så har nog Hir undvikt att exakt berätta var de är. Eller så bryr han sig inte.
Kanske är det dock så att hajmännen liksom minoutarerna är en "skapad" ras? Någon magiker tog i tidernas begynnelse och skapade dessa men resultatet kanske inte blev så lyckat?
- skaraborgarn
- Nidländsk Domare
- Inlägg: 2262
- Blev medlem: 2019-05-25 10:34
- Ort: Skaraborg
Re: Hajmän
Hajmän borde inte ha så stort behov av att uppfinna saker. Är du hungrig, simma ut i havet och ät en fisk. Är det dåligt väder på land, simma ner i havet.
Men att bara leva som fisk är inte heller så enkelt. Det finns värre saker än små hajar. en havsdrake kan lätt äta några hajmän i fiskskepnad bara för att det är kul. Havets älvfolk är inte så glada i dem och sjukdomar och skador kan knappast botas när man är en fisk med vassa tänder.
Hajmän är dock väldigt lika människor och borde i princip kunna lära sig det människor kan. De kan lära och ta efter, men de hittar inte på så mycket nytt.
Men att bara leva som fisk är inte heller så enkelt. Det finns värre saker än små hajar. en havsdrake kan lätt äta några hajmän i fiskskepnad bara för att det är kul. Havets älvfolk är inte så glada i dem och sjukdomar och skador kan knappast botas när man är en fisk med vassa tänder.
Hajmän är dock väldigt lika människor och borde i princip kunna lära sig det människor kan. De kan lära och ta efter, men de hittar inte på så mycket nytt.
- Grisodlar'n
- Kardisk Bontisâl
- Inlägg: 1460
- Blev medlem: 2007-11-09 01:15
- Ort: Västerås
Re: Hajmän
Många altoriska uppfinningar är nog tämligen värdelösa i havsdjupen. Samma sak gäller nog för sälingar. Ytvärldens krimskrams är kanske inte så användbart. Däremot skulle ju båda raserna vara perfekta pärldykare och vrakplundrare/bärgare om de inte skulle vara så farligt mystiska av sig. Men ett handslag om dyrbara pärlor från hajmännen kanske vore värt människoblotande i någon altorisk fiskehåla?skaraborgarn skrev: ↑2020-03-05 18:47 Hajmän borde inte ha så stort behov av att uppfinna saker. Är du hungrig, simma ut i havet och ät en fisk. Är det dåligt väder på land, simma ner i havet.
Men att bara leva som fisk är inte heller så enkelt. Det finns värre saker än små hajar. en havsdrake kan lätt äta några hajmän i fiskskepnad bara för att det är kul. Havets älvfolk är inte så glada i dem och sjukdomar och skador kan knappast botas när man är en fisk med vassa tänder.
Hajmän är dock väldigt lika människor och borde i princip kunna lära sig det människor kan. De kan lära och ta efter, men de hittar inte på så mycket nytt.
- skaraborgarn
- Nidländsk Domare
- Inlägg: 2262
- Blev medlem: 2019-05-25 10:34
- Ort: Skaraborg
Re: Hajmän
Havslevande varelser skulle kunna leva i människosamhällen som dykare eller när det behövs muddring och reparationer i hamnar. sälingar är nog ointresserade och hajmän för farliga för att ha på lönelustan dock.
- skaraborgarn
- Nidländsk Domare
- Inlägg: 2262
- Blev medlem: 2019-05-25 10:34
- Ort: Skaraborg
Re: Hajmän
Om huset Caraidon har har medlemmar som är hajmän betyder det att hajmän och människor kan få avkomma?birkebeineren skrev: ↑2020-03-04 14:26 Hajmännen har sällan varit diskuterat här på forumet och källmaterialet är också begränsat. Det som finns tror jag är beskrivningen i Monsterboken II, fiskebyn Bychow i Monturerna-modulen och ett av äventyren i Magilre-modulen. Sen några ord i Sinkadus 19 i artikeln om vatten. Här på forumet har de använts i Felicien där några av Huset Caraidons medlemmer är hajmän.
Hir Havsnekromantikerns berättelse kan mycket väl ligga nära sanningen om hajmännens samhällen ser ut och fungerar. Eller kanske hur ett, eller några, av deras samhällen ser ut? Hajmännen kan ju ha lite olika kulturer beroende på vart de lever och hur deras omgivningar ser ut, precis som andra folkslag.
En intressant fråga som jag ser före mig att även Altors lärde har ställt sig är om hajmännens förmåga att byta form är den samma som metamorpherna har, älvfolksvarelserna som även de kan växla mellan djur och humanoid? Kanske har en avskrift av Hirs berättelse dykt upp i Zorakins huvudstad Pendon där de lärde nu häftigt debatterar hajmän och huruvida de skall sortera i avsnitten om Älvfolk, Djurfolk eller möjligen någon annan kategori i Aspubrans bok "De humanoida varelserna"?
Sen undrar jag vart Hir hittade hajmännens öar? Ett förslag är någonstans utanför kusten av västra Morëlvidyn, på gränsen mot Sivoa och Sanritra. Här finns spridda samhällen av olika människokulturer, ankor och närhet till Melukha och älvfolk. Dessutom lite avsides och lämpad för hajmän som vill vara ifred. Subtropiskt klimat som Monsterboken säger att hajmän gillar borde också passa.
Re: Hajmän
Parar sig Hajmän med varandra i mänsklig form eller i hajform?skaraborgarn skrev: ↑2020-05-29 19:13
Om huset Caraidon har har medlemmar som är hajmän betyder det att hajmän och människor kan få avkomma?
- skaraborgarn
- Nidländsk Domare
- Inlägg: 2262
- Blev medlem: 2019-05-25 10:34
- Ort: Skaraborg
Re: Hajmän
Ja de kan kanske båda?
Men vill de göra det med en människa, dvärg, alv eller rese får vi hoppas de gör det i mänsklig skepnad.
Men vill de göra det med en människa, dvärg, alv eller rese får vi hoppas de gör det i mänsklig skepnad.
- skaraborgarn
- Nidländsk Domare
- Inlägg: 2262
- Blev medlem: 2019-05-25 10:34
- Ort: Skaraborg
Re: Hajmän
Förslag:
Hajmän har som alla vet två former, hajens och den humanoida. Hajmän kan vara i den ena eller andra formen i åratal men helst vill de vara i en miljö där de kan variera sig. I hajformen kan de inte prata eller kommunicera med varandra för även hajmän har behov av att uttrycka sig och förmedla åsikter.
Hajmän äter utan problem rå fisk och de har inga problem att äta rått kött i människoform heller. Tänderna är ju skapta för detta men de kan laga till mat.
Det har eller finns ett hajmänsspråk men då de ofta är mer eller mindre influerade av andra folk så är det inte alla som behärskar det längre. Hajmän kan få avkomma med människor. Ofta men inte alltid blir dessa hajmän. De övriga är bra på att simma och kan hålla andan längre än en vanlig människa under vatten.
Hajmän kan lära sig saker, allt som en människa kan lära sig kan i princip hajmän också förstå. men de är annorlunda och har svårt att hitta nya infallsvinklar och utveckla saker, främst det som inte har med hav och fiske att göra. Man är inte så mycket för utsmyckningar och dekorationer.
Hajmän har som alla vet två former, hajens och den humanoida. Hajmän kan vara i den ena eller andra formen i åratal men helst vill de vara i en miljö där de kan variera sig. I hajformen kan de inte prata eller kommunicera med varandra för även hajmän har behov av att uttrycka sig och förmedla åsikter.
Hajmän äter utan problem rå fisk och de har inga problem att äta rått kött i människoform heller. Tänderna är ju skapta för detta men de kan laga till mat.
Det har eller finns ett hajmänsspråk men då de ofta är mer eller mindre influerade av andra folk så är det inte alla som behärskar det längre. Hajmän kan få avkomma med människor. Ofta men inte alltid blir dessa hajmän. De övriga är bra på att simma och kan hålla andan längre än en vanlig människa under vatten.
Hajmän kan lära sig saker, allt som en människa kan lära sig kan i princip hajmän också förstå. men de är annorlunda och har svårt att hitta nya infallsvinklar och utveckla saker, främst det som inte har med hav och fiske att göra. Man är inte så mycket för utsmyckningar och dekorationer.
Re: Hajmän
Jag tycker att din sammanfattning fungerar fint. ![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
Precis som du tror jag att hajmännens eventuella egna språk numera används ganska sparsamt inom gruppen. Lite som hos tredje generationens invandrare/utvandrare mest vid traditionella sammanhang, kanske vid riter?
Dess kanske huvudsakliga syfte numera är vid kommunikation när en hajman söker sig till en ny grupp? Detta görs nog lite då och då eftersom det finns en stor risk för inavel i dessa tämligen isolerade grupper annars?
Förslag: Sedan kanske hajmän i kopparhavet och västerhavet (samt ormsjön) har ett annat ”grundspråk” än man har i exempelvis glassjön eller Massevabukten? Varför är detta av intresse undrar ni?
jo det finiciska huset Caraidon lär inte kunna kommunicera med andra hajmän i kopparhavet. Kanske är detta en anledning till att man valt att beblanda sig med människorna?
Har hajmän ett eget namn för sig själva? Kanske det är taget från detta gamla språk?
Förslag: ”Charcharia?” ( liten lek med Carcharodon charcharias som är vithaj på latin)
Hur länge kan en hajman vara ”ur vattnet” i människoform utan att riskera uttorkning? Finns det en gräns? Om det finns en gräns lär det påverka deras möjliga utbredning.
Blir de sjuka i sötvatten i hajform?
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
Precis som du tror jag att hajmännens eventuella egna språk numera används ganska sparsamt inom gruppen. Lite som hos tredje generationens invandrare/utvandrare mest vid traditionella sammanhang, kanske vid riter?
Dess kanske huvudsakliga syfte numera är vid kommunikation när en hajman söker sig till en ny grupp? Detta görs nog lite då och då eftersom det finns en stor risk för inavel i dessa tämligen isolerade grupper annars?
Förslag: Sedan kanske hajmän i kopparhavet och västerhavet (samt ormsjön) har ett annat ”grundspråk” än man har i exempelvis glassjön eller Massevabukten? Varför är detta av intresse undrar ni?
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
Har hajmän ett eget namn för sig själva? Kanske det är taget från detta gamla språk?
Förslag: ”Charcharia?” ( liten lek med Carcharodon charcharias som är vithaj på latin)
Hur länge kan en hajman vara ”ur vattnet” i människoform utan att riskera uttorkning? Finns det en gräns? Om det finns en gräns lär det påverka deras möjliga utbredning.
Blir de sjuka i sötvatten i hajform?
- skaraborgarn
- Nidländsk Domare
- Inlägg: 2262
- Blev medlem: 2019-05-25 10:34
- Ort: Skaraborg
Re: Hajmän
Tror de kan vara uppe på land i flera år, ja kanske för alltid. Men de mår inte bra av det psykiskt. De vill leva i och vid vatten. De är nästan som ankor som har dragning till detta element. Likadant är det med hajskepnaden. Många vill kunna byta till mänskliga formen då och då. Kanske finns det en och annan eremit och ensling som dragit sig ner i djupen och valt att vara haj i flera årtionden.
Sötvatten låter problematiskt. Kan en hajman drunkna i en sjö? Mitt förslag är att de får reducerade egenskaper och förmågor nr de är i sötvatten.
Att en del hajmän valt att leva bland människor är nog att man anser det gynnar dem. Hajmännen kan med lite tur smälta in i samhällen. Man vill kanske ha tillgång till bekvämligheter och vin?
Sötvatten låter problematiskt. Kan en hajman drunkna i en sjö? Mitt förslag är att de får reducerade egenskaper och förmågor nr de är i sötvatten.
Att en del hajmän valt att leva bland människor är nog att man anser det gynnar dem. Hajmännen kan med lite tur smälta in i samhällen. Man vill kanske ha tillgång till bekvämligheter och vin?
Re: Hajmän
Det som kan vara avskräckande med att bo nära människorna är nog de senares (befogade?)skräck för monstermännen. Risk för lynchmobben:)
Hur klarar sig Caraidon? Vet man om att hajmän lever bland dem?
Hur klarar sig Caraidon? Vet man om att hajmän lever bland dem?
- skaraborgarn
- Nidländsk Domare
- Inlägg: 2262
- Blev medlem: 2019-05-25 10:34
- Ort: Skaraborg
Re: Hajmän
I vissa miljöer kan nog människor och hajmän samsas. Det finns varelser som ser ännu märkligare ut en människor med gälar och rovdjurständer. Har man kanske nytta av hajmännens färdigheter så kan man kanske överse med deras andra sidor?