Vampyrer
Sättet att bli vampyr kan ju va olika.
Det kan ju va någon ritual som gör det, man blir biten eller nå annat. Kanske kallas olika beroende på hur man blir till och det enda gemensamma är att dom dricker blod. Sen beror det mer på hur man blir till hur mäktig man blir.
Det kan ju va någon ritual som gör det, man blir biten eller nå annat. Kanske kallas olika beroende på hur man blir till och det enda gemensamma är att dom dricker blod. Sen beror det mer på hur man blir till hur mäktig man blir.
Clay of my clay, thou shall not kill! Thou shall not die!
Utrustningslista: http://rpg.malgol.se/drakar/utrustning/
Utrustningslista: http://rpg.malgol.se/drakar/utrustning/
-
- Admin
- Inlägg: 9056
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
I mitt Ereb är vampyrer resultatet av ett försök på att efterlikna de ökända imariotiska vampyrerna som enligt legenderna engång skall ha existerat. Sällskapet blodsmagiker som stod bakom är numera nästan bortglömt, likaså deras framforskade ritualer, men arvet lever(!) vidare i form av dagens vampyrer. Hur stor likhet dessa har med gudinnan Imarias orginala skapelser är okänt men troligen är flera svagheter som den "vanliga" vampyren dras med resultat av några inte helt lyckade delar i besvärjelsesformulerandet. Dessa frågor är dock något som ytterst få har tillräckligt med kunnskaper för att ställa sig och endast på Tannatopol i Ormsjön finns tillförlitliga skriftliga källor som omtalar ämnet.
Stämningsbild: viewtopic.php?p=22943#22943
Stämningsbild: viewtopic.php?p=22943#22943
Senast redigerad av birkebeineren den 2009-06-19 09:03, redigerad totalt 1 gånger.
-
- Cerevalisk Drakryttare
- Inlägg: 730
- Blev medlem: 2009-05-22 13:41
- Ort: Stockholm
- Kontakt:
-
- Zorakisk Väpnare
- Inlägg: 102
- Blev medlem: 2008-12-01 17:00
Nej, känns snarare som en fördel att de har flera olika ursprung - blir inte så bombastiskt då, plus att det går att lägga in i olika äventyr utan problem.Jan Erik Söderman skrev:Jag kommer ha min egen skapelselegend för de vampyrer som figurerar i Moril Dilaz. Men som det ser ut här så verkar inte det vara något problem att vampyren som koncept förekommit i liknande form på flera olika ställen.
Logiken är ett fängelse för den fria tanken... /Remuntrisk visdom
-
- Zorakisk Väpnare
- Inlägg: 102
- Blev medlem: 2008-12-01 17:00
Ja, bra idé! Här kommer ett förslag på skapelsemyt:anders skrev:[sarkasm]Vad sägs om att låta vampyrerna glittra som diamanter i solsken? Låter som ett toppenidé tycker jag!![/sarkasm]
Glittervampyrerna
Glittervampyrerna sägs härstamma från den gråtande gudinnan Ehark-Ehl som blev övergiven av sin make solen efter att hon varit otrogen. Hon grät så mycket och länge att med tiden en tårkristall formades omkring henne. Andra gudar som såg hur svag hon var tog tillfället i akt och slängde ned henne på Altors yta. Under stjärnfallet lossnade små bitar av kristallen med hennes själ i och landade på olika håll i världen. Vissa av bitarna hittades av jungfrur som blev gravida med gudinnans själ. Barnen de födde är de varelser som lite felaktigt kallas glittervampyrer. Om natten ser de ut som vanliga människor, men i solljus börjar de skina intensivt som om de vore gjorda av ljuskristall. Vissa av dem har tillgång till gudinnans krafter och kan åstadkomma mäktiga och underbara ting.
Många primitiva kulturer visar bilder av dessa ljusvarelser, men det är det enda som finns kvar av dem. Den stora bit som inte lossnade under nedfallet blev det som idag kallas shamashs finger, och därifrån skall det enligt legenden ha varit möjligt att kommunicera med alla de splittrade bitarna innan dessa förstördes/dog/försvann/somnade/tog en coffapaus.
Hehe...
Logiken är ett fängelse för den fria tanken... /Remuntrisk visdom
-
- Cerevalisk Drakryttare
- Inlägg: 730
- Blev medlem: 2009-05-22 13:41
- Ort: Stockholm
- Kontakt:
Morilliska vampyrer
Har en idé om de Morilliska vampyrerna. Dessa är arvingar till den gamla kabrinzisekten. De kommer att figurera i min kommande Morilliska intrig en del.
Den Sofiska Sångens Svarta Söner
Runt 100 e.o. så var det en konflikt i Magilre mellan L.V. och Kabrinzi. Denna konflikt blev alltmer desperat för kabrinzi och somliga av dem vände sig till nekromantin för att finna sätt att bevara den heliga sångens andliga kraft. Så kom det sig att Alkeric Daruz sökte inom sig för att skapa de fördömdas sång som vävde in en persons ande i en kokong av harmonier där han för evigt existerade som ett sångens väsen. Något gick dock fel och endas delar av Alkerics själ färdades vidare till de eviga sfärerna. Han var inte en av de sant upplysta och således var hans kropp var hans komposition ofullständig. Han förvandlades till en olycksalig ande bunden till sin fysiska kropp och hungrande efter essensang för att kunna fortsätta sin existens. Hans förmåga att påverka de runt omkring honom med sin röst hade mångfaldigats och hans mäktigaste stämma kunde klyva berg. Så kom det sig att han och han ensam störtades Etindyrkarnas här i havet vid Areuths klippa och att han sände före detta lojala hirdmän för att dräpa den aspirerande konung Rycaril. Den lysande vägens Riarker såg Alkeric och insåg att han var en väderstyggelse mot allt det som ljuset stod för. De valde att bannlysa och förbanna honom i Etins namn. Ifrån den dagen var han tvungen att gömma sig ifrån solens strålar och till och med dess reflektion i månens metall silver var nog för att skära hans annars nästan oförstörbara kropp djupt och mäktigt.
Alkeric blev begränsad av dessa nya nackdelar och insåg behovet av att skapa fler av sin sort. I en svart mässa dräptes och återuppväcktes hans tre mest lojala lärjungar och gavs även de röstens gåva. De i sin tur mångfaldigade ytterligare antalet förtappade med sina egna riter och byggde sig hela vampyriska hov som spred skräck över landet Magilre med sitt säte i Alkerics hemstad Moril Dilaz. Denna nya utveckling vände dock folket än mer emot Kabrinzi och oavsett hur mäktiga de var så föll vampyrfurstarna en efter en inför facklor, tro och rättfärdig kamp. Till slut återstod bara Moril Dilaz som de fördömdas fäste. Med Alkerics förmåga att med sin röst betvinga hela härar verkade det ointagligt tills en grupp av Dryliska högmän erbjöd sina tjänster till Rycaril med att bygga ett elementens fängelse i vilket även någon med Alkerics enorma krafter kunde bindas. Med list och mycket mod lyckades den unge blivande konungen av Magilre lura in Vampyrherren i fängelset och stänga in denne där varefter fängelset som var byggt av alla de fyra elementens grundstenar för evigt gömdes i en djup håla i urberget. Med tiden rensades staden bland annat med hjälp av soldöttrarna näst intill helt ifrån magilliska vampyrer och de få som fanns kvar blev allt mer ansatta även av Imarioitiska och Marjuriska vampyrer. Till slut glömdes mörkrets röst nästan helt bort.
I en klippa med vilken man har en fantastisk utsikt över hela Moril Dilaz stad vilar en bortglömd närvaro. Genom många århundraden av träning har en uråldrig ondska funnit att dess fängelse är känsligt för vibrationer på vissa frekvenser och sakta håller denna ondska på att påverka allt fler av stadens mäktiga till att återigen få stadens gator att rinna röda av blod. Mästaren kallar på de få av hans undersåtar som finns kvar och dessa sätter återigen tänderna i stadens grädda samtidigt som de viskar blasfemiska sånger i deras öron. Sånger om Moril Dilaz återuppståndelse som maktens boning. Även försvagad av att ha vilat så länge utan Essensang så skruvar sig Alkeric i raseri och skakar sitt fängelse. Samtidigt gräver brobyggare allt djupare in i de röda Tornen ovetandes om att blod var det som en gång färgade dem röda.
Så oroväckande är utvecklingen att till och med andra odöda ifrån andra länder känner en växande fruktan i sina kalla hjärtan och vänder blickarna mot det vanligtvis så fredliga Magilre med frågande håliga ögon.
Har en idé om de Morilliska vampyrerna. Dessa är arvingar till den gamla kabrinzisekten. De kommer att figurera i min kommande Morilliska intrig en del.
Den Sofiska Sångens Svarta Söner
Runt 100 e.o. så var det en konflikt i Magilre mellan L.V. och Kabrinzi. Denna konflikt blev alltmer desperat för kabrinzi och somliga av dem vände sig till nekromantin för att finna sätt att bevara den heliga sångens andliga kraft. Så kom det sig att Alkeric Daruz sökte inom sig för att skapa de fördömdas sång som vävde in en persons ande i en kokong av harmonier där han för evigt existerade som ett sångens väsen. Något gick dock fel och endas delar av Alkerics själ färdades vidare till de eviga sfärerna. Han var inte en av de sant upplysta och således var hans kropp var hans komposition ofullständig. Han förvandlades till en olycksalig ande bunden till sin fysiska kropp och hungrande efter essensang för att kunna fortsätta sin existens. Hans förmåga att påverka de runt omkring honom med sin röst hade mångfaldigats och hans mäktigaste stämma kunde klyva berg. Så kom det sig att han och han ensam störtades Etindyrkarnas här i havet vid Areuths klippa och att han sände före detta lojala hirdmän för att dräpa den aspirerande konung Rycaril. Den lysande vägens Riarker såg Alkeric och insåg att han var en väderstyggelse mot allt det som ljuset stod för. De valde att bannlysa och förbanna honom i Etins namn. Ifrån den dagen var han tvungen att gömma sig ifrån solens strålar och till och med dess reflektion i månens metall silver var nog för att skära hans annars nästan oförstörbara kropp djupt och mäktigt.
Alkeric blev begränsad av dessa nya nackdelar och insåg behovet av att skapa fler av sin sort. I en svart mässa dräptes och återuppväcktes hans tre mest lojala lärjungar och gavs även de röstens gåva. De i sin tur mångfaldigade ytterligare antalet förtappade med sina egna riter och byggde sig hela vampyriska hov som spred skräck över landet Magilre med sitt säte i Alkerics hemstad Moril Dilaz. Denna nya utveckling vände dock folket än mer emot Kabrinzi och oavsett hur mäktiga de var så föll vampyrfurstarna en efter en inför facklor, tro och rättfärdig kamp. Till slut återstod bara Moril Dilaz som de fördömdas fäste. Med Alkerics förmåga att med sin röst betvinga hela härar verkade det ointagligt tills en grupp av Dryliska högmän erbjöd sina tjänster till Rycaril med att bygga ett elementens fängelse i vilket även någon med Alkerics enorma krafter kunde bindas. Med list och mycket mod lyckades den unge blivande konungen av Magilre lura in Vampyrherren i fängelset och stänga in denne där varefter fängelset som var byggt av alla de fyra elementens grundstenar för evigt gömdes i en djup håla i urberget. Med tiden rensades staden bland annat med hjälp av soldöttrarna näst intill helt ifrån magilliska vampyrer och de få som fanns kvar blev allt mer ansatta även av Imarioitiska och Marjuriska vampyrer. Till slut glömdes mörkrets röst nästan helt bort.
I en klippa med vilken man har en fantastisk utsikt över hela Moril Dilaz stad vilar en bortglömd närvaro. Genom många århundraden av träning har en uråldrig ondska funnit att dess fängelse är känsligt för vibrationer på vissa frekvenser och sakta håller denna ondska på att påverka allt fler av stadens mäktiga till att återigen få stadens gator att rinna röda av blod. Mästaren kallar på de få av hans undersåtar som finns kvar och dessa sätter återigen tänderna i stadens grädda samtidigt som de viskar blasfemiska sånger i deras öron. Sånger om Moril Dilaz återuppståndelse som maktens boning. Även försvagad av att ha vilat så länge utan Essensang så skruvar sig Alkeric i raseri och skakar sitt fängelse. Samtidigt gräver brobyggare allt djupare in i de röda Tornen ovetandes om att blod var det som en gång färgade dem röda.
Så oroväckande är utvecklingen att till och med andra odöda ifrån andra länder känner en växande fruktan i sina kalla hjärtan och vänder blickarna mot det vanligtvis så fredliga Magilre med frågande håliga ögon.
Kul med flera sorters vampyrer. Jag har ju förr klagat på att det finns för få sorters odöda, så verkligen, jättebra.
Jag har tänkt att det skall finnas en speciell sorts vampyrer i Kamsun. För er som läst Meredith Ann Pierces böcker (den fjortonde bruden, vidundrens väg och Ravennas dotter) så har jag tänkt mig något liknande men med skillnader. Och varför inte ca 75% av allt i en fantasyvärld är taget från någon annan (Tolkien är knappast något undantag).
Kamsunska Vampyrer
Den Kamsunska Vampyren skapades under det margyliska imperiets storhetstid. Tanken var att man skulle ha mäktiga krigare och kraftfulla fogdar som kunde lamslå uppstudsiga provinser med ren terror. Efter många fasansfulla experiment och och hemliga expeditioner, för att fånga in vampyrer från hela världen, fick man äntligen fram vad som blev det mest lyckade resultatet. Det blev dock några bieffekter man inte räknat med. Resultatet blev en ung man, vit som snö men utan att en blodådra syntes. På ryggen fästes vingar vävda av svarta korpfjädrar som preparerats så att de glänste i alla regnbågens färger i månens sken eller då solen lyste på dem bli så svarta att de tycktes utgöra rent mörker.
Till projektet valdes unga magiker som var lovande. Frivillig steg de in i de mörka kamrar där deras liv togs ifrån dem och deras odöda vålnad steg fram. Vingar syddes fast på deras ryggar och de mystiska brygder de drack och de magiska energier de tog emot förändrade dem till att bli en varelse som både suger blod och själ. Dessa vampyrer tålde soljuset om än de avskydde det. Varje morgon svepte de in sig i sina svarta vingar för att skydda sig från ljusets skadliga strålning. Deras sovplats behövde inte begravningsjord, ty de hade aldrig begravts. De behövde inte heller sova inomhus utan kunde sitta i ett träd eller på en klippavsats.
Det visade sig dock att de inte gick att hålla flera av dessa vampyrer på samma plats då vampyrerna blev kraftigt revirtrogna. Reviren var deras egna domäner vilka de avundsjukt kunde bevaka och inte släppa in någon annan vampyr på.
Vampyren spred skräck fram tills den tredje konfluxen då det margyliska imperiet föll. Ett fåtal överlevde dock och kunde utöka sina revir, framförallt i Kamsun området och kanske på Yndar självt.
Inga nya vampyrer kan tillkomma då processen idag är försvunnen med de svarta konsterna som lärdes ut och praktiserades på Yndar.
Utseende
Den kamsunska vampyren ser ut som en lång man, nästan 2 meter, med vackra muskler och ett skönt utseende. Håret är långt och välskött och på läpparna vilar alltid ett småleende, förutom då de är upprörda eller arga. Hela varelsen är vit som en marmorstaty utan att en blodådra syns. De saknar helt ärrbildningar eller någon annan huddegenerering. På ryggen sitter ett svart vingpar som ibland tycks skimra som olja och ibland tycks vara så svart att de sväljer ljuset. De klär sig i lite kläder, kanske en enkel dothi eller går helt nakna för att visa sin skönhet. De är alla män.
Uppträdande
Kamsunska vampyrer är alltid mycket artiga med en överlägsenhet. Många har jämfört den med katt och råtta lek eller en drakes uppträdande. Vampyren är dock betydligt försiktigare än en drake om man har med tex beväpnade grupper att göra även om den mycket väl vet att den skulle kunna övermanna dessa bytesdjur.
Om dagen måste den sova men kan bli väckt om den känner att fara närmar sig.
Även om de kan sova lite vart som helst har de ändock ett hem till vilket de återvänder. Likt drakar tycker de om att samla på skatter men inte i samma kvantitet. Skatterna får dem främst att känna sig överlägsna i rikedomar gentemot den fattiga människorna. Då vampyren har ett mänskligt utseende och en mer mänsklig uppfattning om vad som är skatter finns där både dyrbara möbler, tyger och kristalskålar som skulle ratats av en drake.
Många vampyrer lever ett ensamliv med liten kontakt med omvärlden, andra lever med små hov eller har en lärjunge skara (vilka ofta får höra att de en dag kan bli vampyrer. Naturligtvis kommer detta aldrig att hända)
Förmågor
Likt alla vampyrer måste även den Kamsunska vampyren suga blod. Detta måste den göra minst en gång per år eller då den skall regenerera sina skador. Vampyren suger främst själar för att livnära sig. Själarna fyller på den kraft som tycks läcka från den. Ungefär en gång i månaden måste vampyren suga upp en själ men kan mycket väl tänkas festa på en och annan äventyrande magiker som råkar komma i dess väg.
Vampyren tål solljus, till skillnad från sina fränder, men skyr det och föredrar att sova under de ljus timmarna. I direkt solljus försämras hans förmågor och han har svårare att koncentrerar sig. Den måste också sova varje gång den druckit blod för att kunna tillgodogöra sig dess egenskaper.
Rent fysiskt är den fyra gånger så stark som en människa och kan enkelt bryta en ryggrad med en skakning. Dubbelt så smidig och mycket snabb som en människa gör att de lätt kan hinna upp ett offer.
Den skönhet de besitter gör att de kan charma och nästan hypnotisera sina humanoida motståndare.
En gång i tiden var alla Kamsunska vampyrer magiker. Deras kunskaper om magin har inte gått förlorade utan har istället ökat. Under de många åren har de kunnat forska i magins mysterier och skapat unika besvärjelser vilka de ofta är ensamma om då de vägrar dela med sig.
De är även duktiga krigare och behärskar ett antal vapen även om de föredrar att slås med sin händer vilka fungerar som klor.
De stora vingarna på ryggen gör att de kan flyga.
För att skydda ett hus mot vampyren skall man lägga en tegelsten från et gammalt hus under tröskel. Detta hindrar den från att komma in. Den tål vitlök och silver. Heliga symboler skrattar den åt.
För att döda den måste man förstöra dess hjärta. Hjärtat sitter sällan i kroppen utan har förseglats i bly och oftast sedan gömts undan i vampyrens kula. Skulle vampyren någonsin känna att den inte kan vinna kommer den att försöka få rätt på sitt hjärta och fly. Den som äger vampyrens hjärta äger också vampyren. Innehavaren av ett hjärta drömmer mycket dåliga mardrömmar (vampyrens minnen) därtill tillkommer att vampyren kommer försöka döda sin "ägare" och ta tillbaka hjärtat.
Jag har tänkt att det skall finnas en speciell sorts vampyrer i Kamsun. För er som läst Meredith Ann Pierces böcker (den fjortonde bruden, vidundrens väg och Ravennas dotter) så har jag tänkt mig något liknande men med skillnader. Och varför inte ca 75% av allt i en fantasyvärld är taget från någon annan (Tolkien är knappast något undantag).
Kamsunska Vampyrer
Den Kamsunska Vampyren skapades under det margyliska imperiets storhetstid. Tanken var att man skulle ha mäktiga krigare och kraftfulla fogdar som kunde lamslå uppstudsiga provinser med ren terror. Efter många fasansfulla experiment och och hemliga expeditioner, för att fånga in vampyrer från hela världen, fick man äntligen fram vad som blev det mest lyckade resultatet. Det blev dock några bieffekter man inte räknat med. Resultatet blev en ung man, vit som snö men utan att en blodådra syntes. På ryggen fästes vingar vävda av svarta korpfjädrar som preparerats så att de glänste i alla regnbågens färger i månens sken eller då solen lyste på dem bli så svarta att de tycktes utgöra rent mörker.
Till projektet valdes unga magiker som var lovande. Frivillig steg de in i de mörka kamrar där deras liv togs ifrån dem och deras odöda vålnad steg fram. Vingar syddes fast på deras ryggar och de mystiska brygder de drack och de magiska energier de tog emot förändrade dem till att bli en varelse som både suger blod och själ. Dessa vampyrer tålde soljuset om än de avskydde det. Varje morgon svepte de in sig i sina svarta vingar för att skydda sig från ljusets skadliga strålning. Deras sovplats behövde inte begravningsjord, ty de hade aldrig begravts. De behövde inte heller sova inomhus utan kunde sitta i ett träd eller på en klippavsats.
Det visade sig dock att de inte gick att hålla flera av dessa vampyrer på samma plats då vampyrerna blev kraftigt revirtrogna. Reviren var deras egna domäner vilka de avundsjukt kunde bevaka och inte släppa in någon annan vampyr på.
Vampyren spred skräck fram tills den tredje konfluxen då det margyliska imperiet föll. Ett fåtal överlevde dock och kunde utöka sina revir, framförallt i Kamsun området och kanske på Yndar självt.
Inga nya vampyrer kan tillkomma då processen idag är försvunnen med de svarta konsterna som lärdes ut och praktiserades på Yndar.
Utseende
Den kamsunska vampyren ser ut som en lång man, nästan 2 meter, med vackra muskler och ett skönt utseende. Håret är långt och välskött och på läpparna vilar alltid ett småleende, förutom då de är upprörda eller arga. Hela varelsen är vit som en marmorstaty utan att en blodådra syns. De saknar helt ärrbildningar eller någon annan huddegenerering. På ryggen sitter ett svart vingpar som ibland tycks skimra som olja och ibland tycks vara så svart att de sväljer ljuset. De klär sig i lite kläder, kanske en enkel dothi eller går helt nakna för att visa sin skönhet. De är alla män.
Uppträdande
Kamsunska vampyrer är alltid mycket artiga med en överlägsenhet. Många har jämfört den med katt och råtta lek eller en drakes uppträdande. Vampyren är dock betydligt försiktigare än en drake om man har med tex beväpnade grupper att göra även om den mycket väl vet att den skulle kunna övermanna dessa bytesdjur.
Om dagen måste den sova men kan bli väckt om den känner att fara närmar sig.
Även om de kan sova lite vart som helst har de ändock ett hem till vilket de återvänder. Likt drakar tycker de om att samla på skatter men inte i samma kvantitet. Skatterna får dem främst att känna sig överlägsna i rikedomar gentemot den fattiga människorna. Då vampyren har ett mänskligt utseende och en mer mänsklig uppfattning om vad som är skatter finns där både dyrbara möbler, tyger och kristalskålar som skulle ratats av en drake.
Många vampyrer lever ett ensamliv med liten kontakt med omvärlden, andra lever med små hov eller har en lärjunge skara (vilka ofta får höra att de en dag kan bli vampyrer. Naturligtvis kommer detta aldrig att hända)
Förmågor
Likt alla vampyrer måste även den Kamsunska vampyren suga blod. Detta måste den göra minst en gång per år eller då den skall regenerera sina skador. Vampyren suger främst själar för att livnära sig. Själarna fyller på den kraft som tycks läcka från den. Ungefär en gång i månaden måste vampyren suga upp en själ men kan mycket väl tänkas festa på en och annan äventyrande magiker som råkar komma i dess väg.
Vampyren tål solljus, till skillnad från sina fränder, men skyr det och föredrar att sova under de ljus timmarna. I direkt solljus försämras hans förmågor och han har svårare att koncentrerar sig. Den måste också sova varje gång den druckit blod för att kunna tillgodogöra sig dess egenskaper.
Rent fysiskt är den fyra gånger så stark som en människa och kan enkelt bryta en ryggrad med en skakning. Dubbelt så smidig och mycket snabb som en människa gör att de lätt kan hinna upp ett offer.
Den skönhet de besitter gör att de kan charma och nästan hypnotisera sina humanoida motståndare.
En gång i tiden var alla Kamsunska vampyrer magiker. Deras kunskaper om magin har inte gått förlorade utan har istället ökat. Under de många åren har de kunnat forska i magins mysterier och skapat unika besvärjelser vilka de ofta är ensamma om då de vägrar dela med sig.
De är även duktiga krigare och behärskar ett antal vapen även om de föredrar att slås med sin händer vilka fungerar som klor.
De stora vingarna på ryggen gör att de kan flyga.
För att skydda ett hus mot vampyren skall man lägga en tegelsten från et gammalt hus under tröskel. Detta hindrar den från att komma in. Den tål vitlök och silver. Heliga symboler skrattar den åt.
För att döda den måste man förstöra dess hjärta. Hjärtat sitter sällan i kroppen utan har förseglats i bly och oftast sedan gömts undan i vampyrens kula. Skulle vampyren någonsin känna att den inte kan vinna kommer den att försöka få rätt på sitt hjärta och fly. Den som äger vampyrens hjärta äger också vampyren. Innehavaren av ett hjärta drömmer mycket dåliga mardrömmar (vampyrens minnen) därtill tillkommer att vampyren kommer försöka döda sin "ägare" och ta tillbaka hjärtat.
Senast redigerad av Snibben den 2009-06-26 00:20, redigerad totalt 1 gånger.
-
- Cerevalisk Drakryttare
- Inlägg: 730
- Blev medlem: 2009-05-22 13:41
- Ort: Stockholm
- Kontakt:
Tänkte mest att det var några av de idéer som redan omnämnts i tråden. Jag ville mest ha andra sorters vampyrer som drivit ut de Morilliska ur deras stad i det förflutna.Mikael skrev:Jag såg detta först nu och får återkomma när jag har mer tid, men spontant kändes det märkligt att blanda in "Imarioitiska och Marjuriska vampyrer" i storyn.Den Sofiska Sångens Svarta Söner...